BASERET PÅ VIRKELIGE HÆNDELSER
- Nej! - Fald ned!
Nej, jeg vil ikke!
Jeg vil ikke!
I giver mig for meget!
For meget! Det ved du også!
Nej! Jeg gør det ikke!
- Nej! - Tag hendes ben.
Nej!
- Rolig, Eleanor. - Jeg vil ikke derind.
Jeg vil ikke derind!
- Nej! - Fald ned.
Vil I ikke nok lade være.
Fint. Det burde hjælpe.
Fint. Hun skal nok klare den.
Godt.
Ja, okay.
- Er du okay? - Ja.
Så går vi.
Okay, gå tilbage på dit værelse.
Okay.
Hallo? Luk mig ud.
Ja.
Jeg skal på toilettet.
Jeg... Jeg skal på toilettet.
Hallo derude.
Hjælp mig lige.
Hjælp mig nu.
Jeg skal altså have hjælp.
Det gør virkelig ondt.
Åh, nej.
Det gør ondt. Undskyld.
Undskyld.
Åh, mor.
Jeg skal bruge telefonen!
Jeg vil gerne ringe!
Jeg skal ringe!
Jeg har hørt dig.
- Vil du ikke i bad først? - Nej, jeg vil ringe nu.
Fint nok.
Hallo?
Er ...?
- Er det her Patientrettigheder? - Det er det.
Mit navn er Eleanor Riese.
Og...
Jeg ønsker en advokat.
Vi håber, vi kan få hende ud i weekenden.
- Hej. - Hejsa.
Jeg er Eleanor Rieses advokat.
Må jeg se Deres ID?
De kan vente der.
Udmærket. Jeg venter fem minutter.
Og så meddeler jeg bestyrelsen-
-at I ikke lader mig se min klient.
Lad mig finde en sygeplejerske, der kan vise Dem op.
Tak.
Så, søde. Drik det hele.
Det er bare en lille pille.
De skal vide, at patienten er voldsomt udadreagerende.
Tak.
Lad være med at røre mig.
Ms. Riese?
Colette Hughes. Vi talte i telefon sammen. Jeg skal hjælpe Dem.
Ja, alle her vil hjælpe mig.
Derfor har jeg brug for hjælp!
- I kan snakke her. - Tak.
Jeg skal være alene med min klient.
Jeg kan ikke lide advokater.
Hvorfor ikke?
"Hvorfor ikke"?
Fordi ens beskikkede advokat ikke just er noget forsvar for en.
Og ved du hvorfor? Fordi han ikke forsvarer mig.
Da de ville beholde mig her, sagde jeg:
"Jeg vil ikke være her." Men han sagde, det var fint.
Han lyttede ikke.
Slet ikke.
Hvis jeg repræsenterer Dem, så lytter jeg. Det lover jeg.
Jeg ved, hvad du tænker.
Du tænker, at jeg er gal.
Folk lover hvad som helst overfor de gale folk.
Har jeg ikke ret. Seriøst, har jeg ikke ret?
De kender mig ikke. Vi har lige mødt hinanden.
Og jeg holder, hvad jeg lover.
Hvor længe har du været advokat?
To år.
Er du ikke lidt gammel til kun at have været det i to år?
Er du lidt sløv i det?
Nej.
Jeg er ikke sløv.
Jeg lavede andet, før jeg blev advokat.
Som hvad? Mavedanser?
Godt gæt.
Hvorfor vil du hjælpe mig?
Fordi vi ønsker det samme.
Læger skal respektere ens rettigheder-
- og kun give medicin med ens billigelse.
Hvad med penge?
Jeg kan ikke betale.
Hvis vi vinder, får jeg løn, ellers får jeg ikke noget.
Hvis vi vinder, får du lidt penge.
Det bliver ikke en erstatningssag.
Der er også noget andet.
Jeg kan gå efter at få dig ud nu-
- men hvis jeg skal føre et søgsmål...
Hvis jeg får dig ud nu-
- så kan retten afvise sagen, fordi du ikke længere-
-er i nogen fare.
Men jeg kan altså fokusere på at få dig ud.
Okay, så...
Hvis jeg sagsøger hospitalet, så kan du sørge for-
- de ikke kan tvinge patienter til at tage medicin?
Lige meget hvad effekten er?
Hvis vi vinder sagen-
- så kan ingen hospitaler i staten gøre det-
- når patienter tvangsindlægges i tre til sytten dage.
Du ville repræsentere 150.000 mennesker med denne sag.
Jeg er ret vild med dit tøj.
Men dit hår...
Der skal ske noget.
Ja, du er hyret.
- Ikke engang et "hej"? - Åh, undskyld.
Jeg havde glemt, at du kom.
Sulten?
Professor Cohen. Colette Hughes. Jeg beklager tidspunktet.
Jeg har en sagsøger til en sag for informeret samtykke til medicin.
Hun er på St. Marys. Eleanor Riese.
Hun har fået medicin uden samtykke-
-ved adskillige indlæggelser.
Velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hil dig Maria, fuld af nåde. Herren er med dig.
Velsignet er du iblandt kvinder.
Velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hjælp mig.
Jeg beder jer.
Hjælp mig.
Hjælp mig dog!
Jeg beder jer.
Hjælp mig.
Hjælp!
Jeg beder jer!
Her.
Hjælp mig nu. Åh, gud.
- Nej! - Karen.
- Hjælp! - Jeg får dig ud.
Jeg skal nok få dig ud.
Karen.
- Nej. - Karen.
- Jeg er her. - Hjælp!
Du er ikke alene.
Hun er diagnosticeret med paranoid skizofreni og mental retardering.
Hun kan nære mistillid.
Hun kan blive meget vred.
Hun råber, men hun er ikke til fare for sig selv eller andre.
Godt.
Hun har ekstreme panikangreb, fordi hun frygter at dø.
Derfor valgte hun indlæggelse. Hun ville have hjælp.
Men da hospitalet fordoblede hendes medicin mod hendes vilje-
- argumenterede de, at det var vrangforestillinger.
Jaså.
Hun ved, hvordan medicinen påvirker hende, og hun er rasende.
Og jeg tror, hun vil gå hele vejen.
Hvor mange patienter repræsenterede du sidste år?
Omkring 200.
Og hvor mange patienthøringer superviserede du?
- Seks hundrede. - Og på dit job i San Mateo...
Hvor langt væk er San Mateo?
Kun en time.
Hvis man flyver.
Hør her. Jeg tjener godt som underviser her.
Jeg har råd til at vælge mine sager. Men den her sag?
Den kan tage flere år.
Og du får ikke mulighed for at tage andre klienter.
Dit job bliver sværere.
Og du tjener ikke en krone.
Og ingen ret...
Der er aldrig dømt til fordel for sagsøger i disse sager.
Men hvis vi vinder, så vinder vi for mennesker, som lige nu-
- har færre rettigheder end forbrydere i fængslerne.
Du har ret.
Vi skal bare slå St. Marys og foreningerne.
Får ikke at nævne regionerne.
Og de advokater og eksperter, St Marys hyrer. Og deres penge.
Du kan ikke afskrække mig.
Det er faktisk ikke mit mål.
Du skal bare være forberedt.
Tak.
Det er en ære at samarbejde med dig, mr. Cohen.
Tak. Og kald mig bare Mort.
Hej. Jeg skal besøge...
- De må desværre vente. - Jeg har en aftale.
Hvis De ønsker at klage-
- kan dr. Booker sagtens begrunde ventetiden.
Det er ikke sikkert, De kan besøge ms. Riese nu eller i dag.
Tak, ma'am.
Jeg prøver at tale med søster Florence.
- Lad mig nu bare være. - Du har ikke taletid.
- Du skal være i kunstterapi. - Jeg gider ikke det fis.
Hvis jeg ikke må lave rosenkranse, så taler jeg med min ven.
Udmærket.
BESØGSTID
Eleanor.
- Nej. - Hvem taler du med?
- Vi har en aftale. - Nej, vi har ikke.
Det havde vi klokken 9.15.
- Jeg beklager... - Jeg har bedre ting at tage mig af.
- Jeg har ikke brug for en sløv advokat. - Jeg var her til tiden.
- Jeg måtte ikke... - Og du så herrens ud i går-
- og nu ligner du en patient. - Det er meningen.
Jeg måtte ikke besøge dig.
Jeg gjorde det her for at narre dem.
Jeg kan bare ikke...
Så kan de dumme læger lære det.
Her er ikke nogen.
Jeg er også ivrig for at komme i gang.
Ja, du skal ikke begynde med mig.
Der er en patient her, der er fikseret.
- Jeg vil hjælpe hende. - Det ser jeg på.
Få hende ud. Hun hedder Karen Winkle.
- Tak. - Ja.
- Få hende ud. - Jeg skal prøve.
Men først din sag.
Nej, glem mig. Hjælp hende.
Jeg har kørt i halvanden time for vores 45 minutter.
Jeg hjælper hende senere.
Jeg gør ikke noget, før Karen for hjælp.
Kom så. Afgang.
Jeg sagde det jo.
Ja.
Jeg har en advokat.
Jeg er sent på den. Jeg måtte lige klare noget uventet.
Du må finde en ny tid til mødet.
Jeg kan nok være der om to timer.
"Når jeg er på psykiatrisk, får jeg antipsykotisk medicin.
Thorazine, mellaril, navane, serentil. Mod min vilje-
-og uden samtykke."
Og husk, at det slører mit syn og giver hævelser.
- Jeg har svært ved at gå. - Ja.
Og de ansatte bliver sure, fordi jeg ikke gør tingene rigtigt.
- Jeg har alt med, tro mig. - Ja.
Og skriv, at medicinen giver mig rystelser og tics.
- Så jeg fremstår mere skør. - Jeg har det med.
Der skal også stå, at når jeg bliver bange-
- så giver de mig mere medicin, der gør mig endnu mere bange.
Nogen gange kæmper jeg ikke imod.
For hvis ikke jeg tager pillerne, så truer de med nåle.
Og jeg hader nåle. Jeg vil ikke tortureres.
Hvis du lige kan lytte, så kan jeg læse din erklæring højt.
Du kan underskrive, og så arbejder jeg for at få dig ud.
Okay.
- "Bivirkningerne ..." - Én ting til.
Kan du skaffe perler, så jeg kan lave rosenkranse?
De vil have mig til at lave uldne blæksprutter-
- og ikke rosenkranse. De tror, jeg er skør.
Men jeg er med i en rosenkransklub.
De gav mig en pris.
Jeg skal kunne lave dem.
Okay.
- Ja. - "Bivirkningerne ..."
- Hvad er din religion? - Jeg blev opdraget som katolik.
- Tak. - Det var så lidt.
- Tak. - Ja.
Jeg kalder det hjem.
Jeg kommer igen.
Tilbage om fem minutter, folkens.
Eleanor.
Mød Morton Cohen.
Professor i forfatningsret ved Golden Gate Universitet.
Han bliver rådgiver på din sag. Jeg har nævnt ham.
Goddag.
- Hej. - En fornøjelse.
- Det er en vigtig sag. - Jep.
- Du repræsenterer 150.000 mennesker. - Er du jødisk?
- Ja. - Tænkte det nok.
Du er min jødiske advokat, hun er min katolske. Perfekt.
Jeg blev født jødisk-
-men nu er jeg katolik.
Ja, forresten...
- Jeg har disse med. - Du huskede det.
Mange tak.
Ja, helt sikkert.
De er perfekte.
Min mission er lave rosenkranse til Jesus og Maria.
- Okay. - Jeg har lavet dem, siden jeg var 15.
- Femten? - Ja.
De er måske ikke de flotteste, men jeg gør mit bedste.
Sådan siger fader Murray: "Gør dit bedste."
Ja...
Jeg kan lave en til dig.
Sådan en vil du da gerne have, ikke?
Ja, meget gerne.
Værsgo.
Er du okay med hunde?
Ja, det er jeg.
Det er Bear.
Det er en sværdfisk.
Jeg fangede den i Florida.
Ja.
Det der er en aborre.
Og det er en gedde.
Gedde. Og en sværdfisk her.
- Spørg, hvor lang tid den fyr tog. - Hvor lang tid tog det?
Omkring tre timer. Tag plads.
- Hunden generer dig ikke? - Nej.
God dreng.
Nå. Har du set gaven fra hospitalet?
Du godeste.
Hundredvis af sider for en klage på 13 sider?
- De vil begrave os i papirarbejde. - Jeg advarede dig.
De har pengene og eksperterne. Vi deler det op.
Jeg tager forfatningsret, du tager medicin-
- og lovbestemte konflikter. - Okay.
- Okay? - Må jeg ...?
Godt.
Slut med fiskeriet i en tid.
Chope Hospital. Noget om mr. Morris?
Sig, jeg kommer klokken 11 på vegne af Morris.
Ms. Hughes?
Ja. Et øjeblik, mr. Grainger.
Hun kommer klokken 11.
Foreningen for patientrettigheder.
Det er til dig.
Colette Hughes.
Nej, i dag.
Hun skal udskrives i dag. Jeg kommer senere.
Tak.
Lige straks.
Okay. Tag den der og den.
Ja, og den der. Tag den.
Ja, nemlig.
Og tag den... Nej.
Ja, okay, men pas på.
Okay. Hov, vent nu.
Vent lidt. Se her.
Til dig.
Den er smuk.
Jeg har brugt regnbuens farver. Se, hvor de glimter.
- Det ligner ikke plastik. - Nej. Tusind tak.
- Vil du se de andre? - Eleanor, vil du ikke hjem?
Nå, jo da.
- Ja. Har du alt? - Ja.
Okay.
Farvel. Min advokat. I kan vente jer.
Ja.
Hov, vent. Jeg har noget til dig.
Ja.
Øjeblik.
Her. Du er sød.
Jeg sagsøger ikke dig.
Tak, Eleanor.
Ja, okay.
De har heldigvis en elevator her.
Jeg er ikke god til trapper.
- Hvorfor ser du på uret? - Jeg har travlt.
Drejer jeg næste gang?
Ja, men vi er ikke på vej hjem.
Hvorfor ikke?
Jeg talte med min ven, søster Florence.
Jeg inviterede hende på picnic.
Jeg beklager, men det har jeg altså ikke tid til.
Var jeg ikke din vigtigste klient?
Det er du, men jeg har masser af andet at se til.
Vil du ikke fejre, at jeg kom ud?
- Selvfølgelig, men jeg er... - En stor advokat-
- og jeg er psykisk syg, så hvad ved jeg.
- Det sagde jeg ikke. - Ødelægger min dag.
Jeg har planlagt en picnic. Søster Florence har købt mad til dig.
- Du har ikke nævnt det før. - Du er som alle andre.
- Du er ligeglad. - Nej.
Jeg beklager, men jeg kan ikke.
Men jeg sætter dig gerne af, så I kan fejre dagen.
- Klarer du dig nu? - Ja da.
Søster Florence giver mig et lift tilbage.
- Sikker? - Ja.
- Vi tager bussen. - Ja, nemlig.
Det har jeg gjort i årevis.
Jeg ringer senere. En fornøjelse, søster.
I lige måde.
Eleanor siger, du er katolik, men at du ikke praktiserer det længere.
Skal du ikke afsted? Har du ikke åh så travlt?
Tror du ikke, jeg kan klare mig?
Det gjorde jeg, før jeg fik en advokat.
- Hej, Robert. - Hvem er Robert?
Det her er Eleanor Riese.
Eleanor.
Gav jeg dig mit nummer?
Nej.
Jeg fandt dig i telefonbogen. Jeg er god til at finde folk.
Der står "C. Hughes." Jeg vidste, C var for "Colette."
- Er der noget galt? - Nej.
Du sagde, du ville ringe. Men det gjorde du ikke.
Jeg beklager. Jeg fik så travlt.
Du skal bare vide, at jeg kom fint hjem.
Og jeg kan se, det samme gælder dig.
- Det gjorde jeg. - Ja, godt.
- Godnat. - Godnat.
Okay. Her er min idé:
Start med Californiens forfatningsret til privatliv.
Derefter sædvaneret og vold.
"Cobbs mod Grant." Den satte præcedens for lægers pligt-
- til at indhente samtykke til indgribende behandlinger.
Medicinen her skal fastsættes som indgribende.
Da lægerne først gav Eleanor mellaril-
- fik hun fortalt, at hun kunne tage det op til otte gange om dagen.
- Okay. - Han troede, det ville hjælpe hende.
Men nej. Det skadede hendes blære og hjerne. Forværrede anfaldene.
Nu er hun nødt at tage det, ellers får hun flere anfald.
Gud...
- Og jeg fandt noget i hendes journal. - Okay.
"Hun fik mellaril, da hendes blære-
- var så skadet, at mere eller mindre mellaril ikke ville ændre meget."
Så de gav hende medicin, de vidste, skadede hende.
Ja. Jeg ser det så ofte.
Du godeste.
Til mr. Adams.
- Godmorgen, Adams... - Det er hende.
Ms. Hughes?
- James Adams for St. Marys. - En fornøjelse.
Og du kender dr. Booker. Kan jeg hjælpe med noget?
Ja, jeg har det her til dig.
Vores svar til jeres information om medicinen.
Der er også information om medicinens bivirkninger-
-og dem, som ms. Riese har oplevet.
Hvordan har I udformet et svar så hurtigt?
- Hvem er jeres ekspert? - Hvad mener du?
- Hvem researcher lægevidenskaben? - Mig.
Jeg forstår ikke.
Jeg var sygeplejerske i ti år. Fem år inden for psykiatrien.
Har I ikke undersøgt min baggrund?
- Det har vi nok ikke set. - Og så gør du det her?
Gav du aldrig medicin dengang uden deres samtykke?
Nej. Aldrig.
Min ansvar var at tage mig af patienten-
-ikke gøre dem til nemme patienter.
De herrer.
Vent lidt.
Hej.
- Jamen dog. Min vigtige advokat. - Hej, søster.
Nu forstyrrer jeg vel ikke?
Nej, hun skal af sted. Hjem til klostret.
- De behandler hende som et barn. - Godt at se dig, Colette.
I lige måde!
- Pas på trinnene. - Det skal jeg nok.
Der er 25 af dem. Og to udenfor.
- Ja, det har du sagt. - Ja, det giver 27.
Syvogtyve trin.
- Okay. - Ja.
Farvel.
Sæt dig.
Kom nu, slå dig ned.
Du kan få en 7UP.
Nej, tak. Jeg skal snart videre.
Ja, til noget vigtigere sikkert.
Okay.
Er det ikke en smuk brud?
Jeg elsker bryllupper. Gør du ikke også det?
Tak. Nej, ikke rigtig.
Hvad med dig og Robert? Skal I giftes?
Vi skal ikke snakke om mit privatliv.
Nå, så han er din kæreste? Det er han helt sikkert.
Hospitalet ringede. De har en anmodning.
Hvad nu? Skal jeg synge en sang?
Desværre ikke.
Du skal møde i Højesteret-
-til sagens høring.
Kan vi skrue ned for musikken?
Skal jeg så i vidneskranken som i "Perry Mason"?
Nej, der er ingen skranke.
Du skal lytte på hospitalets advokat tale om dig.
De vil ydmyge dig.
De håber på, du ikke kan holde til at høre på det.
De vil vise, at du ikke er i stand til selv at vurdere dit medicinbehov.
Det er kun en anmodning. Du behøver ikke møde op.
Her. Kan du se det?
Her står, hvilken medicin jeg tager.
Hvornår jeg tager det, hvor meget, og hvordan det påvirker mig.
Hvis nu jeg bliver tåget. Eller hvis jeg får svært ved ting.
Så siger jeg det til lægen.
Og se. Ved du, hvorfor jeg har alle dem der?
Og dem?
Jeg har skrevet det ned i flere år.
Jeg ved bedst, hvordan den medicin påvirker mig.
Kan du sige mig imod?
Kan du?
- Nej. - Jeg møder gerne op til høringen.
Hvor er her smukt.
- Jeg har altid villet herind. - Vi har en halv time.
Jeg går ikke, før jeg får, hvad jeg vil have.
Har I en blå kjole, blå sko og en blå notesbog?
Du er heldig.
Vi har en masse blåt i din størrelse.
- Var den sidste flot? - Ja. Det var den. Køb den.
Han er på Chope Community.
Nej.
Sig, jeg har sendt papirerne.
Du skal ikke tale i telefon. Du skal hjælpe mig.
Sig til mr. Hakamura, og jeg kontakter ham senere.
Jeg skriver det ned.
Jeg må løbe.
Nå? Hvad synes du?
- Den er fin. - Nej, den er ikke.
Jeg ligner en ballon.
Jeg ved godt, det er vigtigt, men vi skal nå i retten.
Vi har en tidsplan. Du skal se salen, så du er klar.
Og de lukker snart.
Jeg er ligeglad. Det vigtigste for mig er mit tøj.
Undskyld? Har I andre blå kjoler?
I min størrelse.
- Jeg tjekker. - Tak.
Du er i retten hele tiden. Du har sikkert masser af kjoler.
Det har jeg ikke.
Og hold dig fra uret.
Se? Er den ikke bedre?
Jo, det er den faktisk.
Jep. Nu skal jeg bare have sko og notesbog.
- Men de skal være... - I nøjagtig samme farve.
Nemlig!
Så er vi her.
Lige her.
Godt så.
- Er du okay? - Ja, jeg klarer mig.
Et.
To.
- Skal jeg hjælpe? - Nej.
Fire, fem.
Seks, syv.
Otte, ni, ti.
- Okay. - Der er desværre ingen elevator.
Det er helt fint.
Alle skal se min nye kjole.
Elleve.
Tolv.
Tretten.
Fjorten.
Femten.
Seksten.
Sytten.
Atten.
Nitten.
Tyve.
Femogtredive, 36.
Syvogtredive, 38.
- Klarer du det nu? - Ja, ja.
Men det gør jeg ikke, hvis du bliver ved med at spørge.
Syvogfyrre, 48.
Niogfyrre, 50.
Enoghalvtreds, 52.
Treoghalvtreds, 54.
Femoghalvtreds trin.
- Goddag, mr. Cohen. - Godmorgen.
Sikke en smuk kjole.
- Se selv. - Spørgsmålet her er:
Hvem har ekspertisen til at vælge medicinen for tvangsindlagte?
Lægerne, som med rettens ord-
-kan følge deres egen dømmekraft?
Eller kronisk skizofrene patienter?
Som Eleanor Riese, som under hendes behandling-
- led af vrangforestillinger omkring medicinen.
Hun truede personalet-
-og besørgede på gulvet.
Hun lå i egen afføring.
Medicinen er den eneste effektive behandling for psykotiske patienter.
Jo, der er bivirkninger, men langt de fleste-
-er blot midlertidige.
Ifølge den førende ekspert på området:
"De er blandt de sikreste præparater."
Går det ikke imod formålet med vores hospitaler-
- hvis lægerne ikke må behandle alvorligt syge som Eleanor Riese-
-med den eneste effektive medicin?
Tak, mr. Adams.
Jeg ønsker at tage til genmæle.
"Kompetence" er en juridisk term, ikke en læge-term.
Derfor har lægen ikke ret til at afgøre det, det har retten.
Men spørgsmålet er... Det egentlige spørgsmål er...
Det gælder læger, sygeplejersker og andet personale.
Har de retten til-
- at behandle uden samtykke fra en kompetent patient-
-hvad angår medicin?
Dét er spørgsmålet. Jeg vil også anfægte mr. Adams'-
- beskrivelse af medicinen som et universalmiddel.
Forskning viser, de er effektive, men kun i en tredjedel af sagerne.
Hospitalets egne journaler viser, at de ikke altid har hjulpet ms. Riese.
Derudover modsiger de mr. Adams' beskrivelse af ms. Riese.
På hospitalet blev hun låst inde i isolation...
Mr. Cohen.
Jeg har læst journalen.
Hun fik medicin, der ophidsede hende og gjorde hende træt på samme tid.
Og de lod hende ikke gå på toilet.
Så ja, hun gik rundt i sin egen urin og afføring.
Og truslerne mod personalet? De tvang medicin i hende.
Og det er sagens kerne.
Og for at være helt præcis. Hun smed en plastikkande med vand...
Mr. Cohen.
De herrer. Orienteringen er omfattende-
-og ganske godt udarbejdet.
Og derfor afbryder jeg Dem.
Jeg gør det kort, men vi snakker om fundamentale rettigheder.
- I "Cobbs mod Grant"... - Mr. Cohen.
Jeg finder umiddelbart ikke noget forfatningsstridigt-
-i tvangsbehandlingen-
- af psykiatriske patienter, tvangsindlagt på kort tid.
Og jeg er ikke klar til at beslutte-
-at det kan være forfatningsstridigt.
- Ærede dommer. - Mr. Cohen. Som sagt...
Jeg er ikke klar til at ændre beslutningen.
- Okay. - Glimrende.
Han ville ikke høre på os.
- Det er allerede slut. - Tusind tak.
- Sagde det jo. - Godt arbejde.
Hvorfor smiler du?
- Hvabehar? - Du har et forfærdeligt job.
- Kom. - Du møder op i retten-
- og lyver om folk. - Eleanor.
- Og fortæller dommerne, det er okay- - Kom.
-at lægerne smider patienter-
- ned på gulvet og giver dem en sprøjte efter eget valg?
- Jeg har ondt... - Godt.
- Jeg har ondt af dig. - Kom så.
Hvad nytter en dommer, som ...?
Som ikke kan beslutte noget?
Sagen er da soleklar.
- Det gør mig ondt. - Du sagde ikke noget?
Eller mr. Cohen.
I kunne sige til ham, at han er dum.
Det kan man ikke gøre.
Jeg spilder min tid her.
Jeg kunne have lavet rosenkranse lige nu.
Folk i hele verden venter på dem.
Nej, nej. Jeg...
Jeg skulle sidde derinde-
- mens min blære gør ondt. Og jeg skulle tisse.
Alt sammen pga. den medicin, hospitalet lovpriser.
Hvis de er så gode, hvorfor skal jeg så-
- bruge den her resten af livet, når jeg skal tisse?
Og hvorfor ...?
Hvorfor må de overmande mig-
- og flå mine trusser af og stikke mig med nåle?
Havde jeg gjort det, var jeg røget i spjældet.
Har jeg ikke ret?
Det er ikke slut.
Vi giver ikke op.
Vi anker.
Hvordan har hun det?
Parkér bare her. Fint.
Tak.
Jeg uddeler ikke mine rosenkranse til hvem som helst.
Dem i kirken får dem-
-og de sender dem til andre lande.
Og jeg bruger dem til at bede for alle på min liste.
Du er også på listen. Som mr. Cohen.
- Du er nummer otte. - Tak.
Min mor er nummer et. Hun har været meget syg.
- Farvel. - Farvel.
Vil du møde hende?
Meget gerne.
Du ved det måske ikke-
- men Eleanor dimitterede fra gymnasiet som 18-årig-
-med sine klassekammerater.
Ingen troede, hun kunne.
Hun har levet alene-
-i flere år.
Hun kunne have boet hos mig-
- men det ville hun ikke. - Nej.
Jeg kan ikke lide vejret i denne bydel.
Det ved du godt.
Her skinner solen aldrig.
Om morgenen-
-er min stue fuld af lys.
- Ikke, Colette? - Det er den.
Hun er sød. Det er hun.
Og en god advokat.
Selvom hun tabte i dag.
Det var en joke.
Selvom den er sand.
Klokken er næsten to, skat. Kommer du snart i seng?
Det kan jeg ikke.
- Du kan ikke blive ved. - Det er jeg nødt til.
Et.
To. Tre.
Jeg kommer til din høring i morgen, mrs. Hayes. Ja.
Det gør jeg. Nej, jeg...
Det gør jeg.
Okay. Klokken 15. Vi ses.
- Hej. - Eleanor.
Du behøvede ikke komme her.
- Jeg kom gerne til dig. - Det er fint.
Jeg ville se dit hjem.
Lad mig finde papirerne, så du kan læse og underskrive-
-så vi kan indsende anken.
Her. Tag plads.
Jeg finder en kuglepen.
De sko er for store til dig.
- Er det Roberts? - Ja.
- Så du har en kæreste? - Ja.
- Sover han med dig? - Eleanor.
Jeg har aldrig haft en kæreste.
- Jeg er for genert. - Her.
Her skal du underskrive.
Jeg underskriver ikke noget, før du forklarer, hvad det er.
Skal jeg forklare det?
Der står det samme som i din erklæring.
Nej, ikke det. Jeg mener resten.
Som alt det her.
"Cobbs mod Grant", "Bouvia mod Højesteret."
Alt. Læs det højt. Og lad være med at glo på uret.
Her er sagerne, vi anvender. "Bouvia mod Højesteret."
Der står, at alle i Californien kan nægte behandling-
- men det har aldrig gjaldt for psykisk syge.
- Så... - Vent lidt.
Jeg skal lige hente min notesbog.
Hvorfor fører du sagen til statsdomstolen?
Det, Eleanor Riese oplevede, kan ses som kemisk voldtægt.
- Lidt langt ude. - Slet ikke.
Se bare på den vold, de brugte til at medicinere hende.
Se, hvad medicinen gjorde. Er det ikke en slags voldtægt?
Så flere psykisk syge skal ud?
Er der ikke for mange ude allerede?
Vi ønsker ikke flere, der lever på gaden.
Men de fortjener den hjælp, de har brug for.
Når folk er på hospitalet-
- så skal lægen gøre sit job og beskrive-
- de positive og negative sider ved medicinen-
- så patienten kan gøre sit job, nemlig at vælge.
Er det ikke et oxymoron?
Hvordan kan en psykisk syg-
-være kompetent nok til at vælge?
Sindslidelser gør ikke, at folk ikke kan fungere.
Der er mange med sindslidelser-
-som ikke påvirker deres dømmekraft.
Se på Eleanor Riese. Hun nægtede ikke at få medicin.
Hun nægtede for meget af det.
Det påviser hendes kompetence til at forstå bivirkninger.
Alle andre steder-
-medmindre patienten er i koma-
-eller står mellem liv og død-
-og ikke er i stand til at vælge-
- så er det altid patienten, der træffer valget.
Kun på psykiatriske hospitaler er det lægerne, der vælger.
Og hvis patienten nægter-
- så anvendes der vold til at gennemtvinge lægens valg.
Som var tilfældet med Eleanor Riese.
Du er berømt, søde.
Ja.
Ja, jeg repræsenterer 150.000 mennesker.
Jeg bliver lige så vigtig-
- som "Bouvia mod Højesteret" og "Cobbs mod Grant."
Hvor skønt.
- Tillykke. - Okay.
Tillykke med dagen.
Det gode ved at min sag trækker ud, er-
-at mine advokater kan fejre mig.
- Ja. - Bare lidt?
- Og en havde blomster med. - Med glæde.
Og jeg møder Colettes kæreste.
Ja. Colette siger, du er læge.
- Ja. - Hvorfor er du ikke fjenden?
Jeg mener, du har ret.
Han må være ret klog.
Ham skal du beholde.
Og du bliver ikke yngre.
Det er godt med en læge på vores side.
Ja.
Ved I hvad?
Kagen skal nydes med Colettes gave til mig.
Dreyers vaniljeis. Min favorit.
- Alle må også få. - Jeg kan lide is.
Det er så godt til vin.
- Vil du have noget? - Mor?
Nej, tak.
Eleanor...
- Jeg har også en gave med. - Til mig?
Tak, Robert.
- Hvor sødt. - Selvfølgelig.
Nu er jeg spændt.
Det er McGuire Sisters.
- Hvor fint. - Hvordan vidste du det?
Jeg er vild med den. Tak, Robert.
- Se. - Ja.
Jeg har ikke det album.
- Skønt. - Se, mor?
Jeg smider den altså på.
- Du godeste. - Du fik fjedrene.
- Flyt en tak. - Jeg glemte det.
Ja, det gør du altid.
Når vi vinder sagen, så skal der shoppes i Emporium-
-for jeg trænger til en ny sofa.
Ja, godt.
Godt så.
Tak, Robert.
Den sang er så romantisk.
Vil I to danse?
Okay. Nu er det din tur?
Din tur.
- Nej, ikke mig. - Jo da.
- Nej, jeg danser ikke. - Kom så.
Jeg kan ikke.
Kom nu.
- Sikker? - Helt sikker.
Okay så.
- Hånden her. - Ja.
Jeg vil bruge forfatningens første tilføjelse-
- og argumentere, at medicinen modgår ytringsfrihed.
Dum idé.
Ingen, som har talt med patienter-
-kan påstå, at den ikke påvirker-
- deres personlighed, tanker, følelser, udtryk.
Her er mit bud.
Jeg har inkluderet retten til privatliv-
- men med hospitalets nye svar, så har vi meget at svare på.
St. Marys noterede, at de-
-medicinerede hende for sarkasme.
Det er da en krænkelse af hendes ytringsfrihed?
Når folk har brugt den første tilføjelse-
- i en sag som den her, så har de tabt. Det er for risikabelt.
Lad os komme i gang. Vi har 50 sider.
Åh, nej.
Jeg vil ikke have det! Ikke derind!
Jeg vil ikke derind!
I giver mig for meget!
For meget!
Det er telefonen.
- Hallo? - Hjælp mig.
Hjælp mig! Kom!
Eleanor.
Jeg er her.
Jeg har det, som om jeg får smæk.
- Jeg får smæk. - Nej...
Du er sygeplejerske og advokat.
- Stop det. - Ingen smækker dig.
Nej, jo. Nej.
- Nej, jeg ved det. - Har du ondt?
- Ja. - Okay.
- Jeg er bange. - Okay.
- Jeg er bange. - Bange for hvad?
Hvad er du bange for?
Jeg er bange for...
Jeg er bange for at dø.
- Har jeg været god nok? - Ja.
Hvis nu jeg ikke kommer i himlen?
- Du er ikke døende. - Det går ikke.
Du er ikke døende. Du er en god pige.
Jeg ved ikke rigtig.
Tag en dyb indånding.
Godt. Tal så til mig.
- Hvad? - Hvorfor tror du-
-at du er døende?
Min mave.
- Okay. - Min mave gør ondt.
Den gør så ondt.
Skal jeg lave en aftale med en ny urolog?
Altså, ja, jeg...
- Tager du med? - Selvfølgelig gør jeg det.
Undskyld. Jeg blev bange.
Det er helt fint. Nej.
Det gør ikke noget.
Da jeg gik på en katolsk skole...
Det var i femte. Lærerne...
De slog mig.
Og så...
begyndte børnene at sige...
at mine anfald var Djævlens værk.
Som i...
at jeg var ond.
Mine anfald er ikke Djævlens værk, vel?
Nej, slet ikke.
Du får dem, fordi dit nervesystem er skadet.
Det er ikke pga. noget, du har gjort.
Hør, du er et godt menneske.
Et rigtig godt menneske.
Tak.
Mester.
Hjælp mig med ikke så meget at søge at blive trøstet-
-som at trøste.
Ikke så meget at blive forstået som at forstå.
Ikke så meget at blive elsket som at elske.
For det er ved at give-
-at vi får-
- ved at tilgive, at vi selv får tilgivelse.
Det er ved at dø-
-at vi opstår til evigt liv.
Amen.
Du har valgt at bruge den første tilføjelse.
Hvorfor har du ikke sagt det?
Jeg mente, vi havde diskuteret det.
Hvabehar?
Hvad sagde du?
Vi havde diskuteret det nok.
Vi samarbejder her.
Vi er et hold.
Hvad siger De til-
- at hospitalet udtaler, at medicinen-
-er blandt de sikreste?
Jeg svarer gerne, ærede dommer.
Bivirkningerne, ifølge Gaughan og...
LaRue.
Og hvem? LaRue?
Bivirkningerne, ifølge Gaughan og LaRue-
-varierer og er lige så alvorlige-
- som andre medikamenter, der produceres i USA i dag.
Hvad er bivirkningerne?
Aner det ikke, ærede dommer.
- Malignt neuroleptikasyndrom... - Malignt neuroleptikasyndrom.
Start med tardive dyskinesier.
Lad mig få den anden på plads.
Malignt neuroleptika...
Jeg kan ikke fagsproget, som du.
- Så, ro på. - Du bad mig være hård.
Ja, men du behøver ikke kværke mig.
- Du skal kunne det. - Nå, skal jeg det?
Det er ikke kun dig, der går op i det her.
Hvorfor er tardive dyskinesier vigtigt?
Det er det bare.
Forskning viser, at tardive dyskinesier-
-viser sig hos halvdelen-
-af patienter. Næste spørgsmål.
Er du på vej i cirkus eller retten?
- Skal du ikke med? - Det går ikke.
Jeg er for træt.
- Jeg sov dårligt. - Hvorfor har du så ikke-
-ringet. Så havde jeg undgået turen.
Jeg ville sige pøj pøj.
Undskyld.
Jeg behøver jo ikke tage med. Hvorfor er du så oprevet?
Jeg er bare lidt nervøs.
Jeg ved, at I vinder denne gang.
Det håber jeg.
Det gør I. For I gør jeres bedste.
Hospitalet hævder-
- at bivirkningerne, såsom tardive dyskinesier-
- ikke er et problem her, da behandlingsperioden-
-for korte tvangsindlæggelser-
- kun er tre til sytten dage. Vil De påtale det?
Det vil jeg med glæde.
Og de er et problem.
Dr. Harvey Dondershine fra Stanford Universitetshospital-
- siger, at det er den samlede effekt af medicinen-
-som patienter som ms. Eleanor-
- udsættes for under adskillige korte ophold-
- der gør hver dosis farlig, da ingen læge kan sige-
-hvornår den mindste dosis-
-kan skubbe en patient som ms. Riese-
-ud over kanten.
Ny forskning viser, at tardive dyskinesier-
-viser sig hos halvdelen.
Halvdelen af patienterne, der modtager den medicin.
Og det er en frygtelig sygdom.
Den forsager ansigtsforvrængning.
Ufrivillige bevægelser i tunge og kæbe.
Men hvad værre er, ærede dommer-
- den påvirker ens åndedræt. Man kan ikke ånde.
Sender en i respirator.
Ens tunge hænger så langt ud af munden-
- at de skal sørge for, man ikke bider ens tunge af.
Og det er ikke kun tardive dyskinesier.
Medicinen her kan forsage Malignt neuroleptika ...-
- Malignt neuroleptikasyndrom. - syndrom.
Det dræber.
Spørgsmålet om samtykke er vigtigt.
Mener De også i nødstilfælde?
Nej. I nødstilfælde-
- er det nødvendigt med hurtig behandling.
Det er ikke i de tilfælde.
Men for kompetente patienter-
- så ja, vi søger om retten til en dialog med lægerne-
-omkring medicinen og valget.
Det handler ikke om at nægte.
Det handler om retten til det. Og i den ret hviler en forhandling.
En kommunikation mellem læge og patient, vi ikke har i dag.
Vi ønsker, at lægerne informerer deres patienter-
-om medicinen. Og i de fleste tilfælde-
-vil de acceptere den. Og hvorfor?
De vil være raske.
De ønsker hjælp.
Det her kan hjælpe lægerne med at opfylde-
-deres sande rolle-
-som læger.
Tak, ærede dommer.
Tak.
- Hva' så? - Bedre end sidst.
Meget bedre.
Jeg ved godt, der er 27 trin, men du ser bleg ud.
Sæt dig da ned.
- Nej. - Du får en 7UP.
- Ellers tak. - Hej, Robert.
- Hej. - Var du med i dag?
Ja. Det gik rigtig godt.
Gid, jeg havde hørt mr. Cohen skændes med dommeren.
- Han råbte garanteret. - De skændes ikke.
I retten argumenterer man.
Nå. Han var sikkert god alligevel.
Nu venter vi på deres beslutning.
Jeg har tænkt på noget:
Når vi vinder, så skal vi shoppe-
- hos Emporium, for jeg trænger til nye sager.
Hvad har du på ansigtet?
Ikke noget. Til mig?
- Ja. - Tak.
Er du klar?
Utroligt. Hospitalet påstår, at vedtægterne...
Jeg orker ikke at høre om dem.
- Du skal hvile dig. - Retten venter på-
-at vi svarer på det her.
- Det er mit job. - Jeg er læge.
Jeg har sagt, hvor seriøst det er. Det har din egen læge sagt.
Man kan dø af helvedesild.
Det sker sjældent for folk...
Sjældent har folk det så slemt-
-mens de ignorerer alle andre!
Jeg beundrer din dedikation, men du er ikke udødelig.
Du er nødt til at fortælle Mort, hvor syg du er blevet.
Du skal hvile dig.
Hej, Eleanor. Jeg er i vildrede.
Hun lytter ikke.
Du ser forfærdelig ud.
- Jeg har kyllingesuppe med. - Tak.
Jeg har også en ny rosenkrans med til dig-
- men du fortjener den ikke. Du hviler ikke.
- Jo. Jeg er ikke på kontoret. - Jeg hørte Robert.
Han siger, du ikke burde arbejde.
Han er læge, men han kan stadig godt have ret.
Jeg klarer mig.
Jeg ved, hvordan det er at være syg.
Det ønsker jeg ikke for dig.
- Du skal blive rask. - Jeg skal nok hvile mig.
Jeg beder for dig.
- Tak. - Det var så lidt.
Hej. Dette er Eleanor Riese.
722-3529.
Jeg vil bare sige, at du skal huske kyllingesuppen.
Jeg gør mit bedste-
- og jeg håber, du gør det samme. Altså, at du hviler dig.
Du behøver ikke ringe tilbage.
Her er den.
Vandt vi?
Vi vandt.
Eleanor vandt.
Hvad?
De nævner den første tilføjelse.
I fodnoten.
Godt gået.
Godt gået. Kom med.
- Vil du have en drink? - Nej.
Men det skal min advokat nok.
Gerne en merlot, tak.
Hvor er vi?
På en kinesisk restaurant. Vi vandt min sag. Husker du?
Det tænkte jeg nok.
Må jeg anbefale husets and?
Pas. Må du det?
Hvordan ønsker De den tilberedt?
Ved I ikke selv, hvordan man gør?
Anden er perfekt. Og lidt grøntsager.
Hvordan er jeg kommet her?
Vi kørte med min katolske advokat.
Tak. Det bliver godt.
- Jeg tager også et gals. - Ja.
Må jeg få en 7UP?
Bare fordi hun er gammel, skal hun til et ny kloster.
Og det vil hun ikke.
- Vel, søster? - Hvad?
- Du vil ikke flytte kloster, vel? - Det bliver måske rart.
Nej, det bliver forfærdeligt. Derfor skal du sagsøge dem.
- Hvem? - Klostret.
Du skal sagsøge klostret.
- Jeg sagsøger ikke kirken. - Hvorfor ikke?
Det gør jeg bare ikke.
Nej... Det sker ikke.
- Jeg følger dig op. - Nej, glem det.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Stor-i-slaget advokat, som ikke tør sagsøge kirken.
Du rykker ned på min liste. Nu er du nummer 23.
Sidst på listen.
Du er faktisk ikke alvorligt handicappet.
Du er alvorligt belastende.
Den var ret god.
Jeg sagsøger dem stadig ikke.
Nå, nå.
Følg mig bare op.
- Hvad synes du? - Det ser godt ud.
Ja?
- Colette Hughes. - Hej, Mort her.
Dårligt nyt. Vi har lige fået besked.
St. Marys har sendt en anmodning til Højesteret.
Og de vil se på afgørelsen.
- Hvad? - Hospitalet vil få samtlige-
-læger i hele landet-
- til at indsende amicus curiae for at støtte dem.
Vi skal finde støtte hos alle de eksperter, vi kan.
Du ved, hvordan læger hader-
- at vidne mod andre læger og medicinalindustrien.
Se på det som fiskeri. Vi kaster linen ud-
-og håber på bid.
- Siger du det til Eleanor? - Hun er til messe.
Men jeg skal over til hende i morgen.
Okay. Godnat.
Glædelig jul.
Nej! Nej!
Hjælp mig!
Hjælp!
Hjælp mig!
Det er Colette ...-
- Tak. - og Robert.
Glædelig jul.
- Til mig? - Ja.
Lad mig gætte, hvad det er.
- Perler til rosenkranse? - Du vidste det.
- Glædelig jul, Colette. - I lige måde.
- Hvor er Robert? - Hos sin brors familie.
Hvad er der galt?
Sagen er ikke slut.
Hvad?
Dommerne sagde, vi vandt?
Ja.
Hospitalet har bedt Højesteret om at se på sagen.
Om de er enige i afgørelsen.
Hvis ikke-
-så kan de afgøre, at hospitalet-
-handlede korrekt.
Giv mig din frakke.
Alle sammen...
Det her er Colette. Min katolske advokat.
Hun er oprevet, fordi retten nu kan ændre mening.
- Det er Noni. - Davs.
- Hej. - Det er Gabriella.
- Hejsa. - Hej.
Og du kender Karen. Du fik hende ud.
- Jeg vil takke dig. - Med glæde.
Ja, så... Sæt dig. Du får en 7UP.
Der er friturestegt kylling til alle.
Det er jo jul. Lad det ikke ødelægge julen.
Nej, nemlig.
Julen er håbets tid.
Jesus blev født i julen.
Hej, børstede du tænder?
Hvorfor har jeg købt en tandbørste?
Børst dem så.
- Eleanor elsker at hjælpe andre. - Ja.
Ja, I vandt én gang.
I gør det igen.
Tro på det.
Jeg håber, De fik min besked, doktor-
-om støtte til Eleanor Riese-sagen.
- Ja. Jeg er ikke interesseret. - Okay.
Jamen tak for Deres tid.
- Solvang Klinikken. - Træffer jeg dr. Brown?
- Hvem ringer? - Colette Hughes.
Jeg efterlod en besked i går.
Dr. Brown har ikke tid.
- Javel. - Farvel.
Tak.
- Hallo? - Dr. Wells, Colette Hughes her.
Jeg arbejder på Eleanor Riese-sagen.
Jeg har hørt om sagen.
Herligt. Jeg ringer, da jeg vil spørge Dem...
Er De klar over, St. Marys har bedt mig støtte dem?
Nej, det er jeg ikke.
Men jeg beder Dem, hvis De-
-vil se, hvad jeg kan sende, så...
Jeg har nok ikke tid.
Jeg beder Dem.
Godmorgen. Træffer jeg lægen?
- Hvem ringer? - Colette Hughes.
Dr. Wells har travlt.
Sig, jeg har ringet.
Jeg vil sikre, han har modtaget min pakke.
- Bed ham ringe. - Skal jeg nok.
- Tak. - Farvel.
- Dr. Wells? - Nej.
Men jeg har måske bid.
Eksperimenterer I med Riese-afgørelsen på jeres patienter?
Det gør vi.
Og vi oplever, at det skaber en bedre relation-
- når læger og patienter samarbejder om behandlingen.
Jeg har lidt tal til jer.
Når patienter forlader os, fortsætter de kun med medicinen-
- hvis de stoler på lægerne. Jeg har set patienter-
-smide deres medicin ud.
Det vil jeg helst undgå.
Er De...
villige til at nedskrive det i et notat?
Ja, gerne.
Hej, se her. Lige fra hestens mund.
Den Amerikanske Psykiatriforening.
De anbefaler informeret samtykke ved antipsykotisk medicin.
Og de nævner tardive dyskinesier og samlede doser.
- Fantastisk. - Ja.
Mere, mere.
Hej, hvad med at spise ude i aften?
Gerne, men vi modtager vores notater nu.
Det er søndag.
Og i morgen er mandag.
En besked fra dr. Wells.
Jeg vælger at skrive et støttenotat til jer-
- da en af de psykiatriske organisationer-
- skrev til retten, at I ønsker at hæmme læger-
-med abstrakte problematikker.
Bivirkningerne er slet ikke abstrakte.
Især ikke for patienter som Eleanor Riese.
Hvad er De villig til at notere?
Hospitalet påstår, at medicinen straks skal gives.
De glemmer at sige, at en hurtig medicinering-
-kan forstyrre en diagnose-
- da bivirkningerne kan tolkes som psykotiske symptomer.
Hvordan ser vores sag ud nu?
Bedre end i går.
Men retten er konservativ, og vi ved ikke hvorfor-
-de vælger at høre sagen.
Og vi finder ikke ud af det, før de afgiver en dom.
Hvad så? Hvad tænker du på?
Min far.
Han var delvis indianer og oplevede en del modgang.
Da vi skrev notater til vores appel-
-og nævnte den første tilføjelse-
- hvor jeg ikke sagde noget. Det var min delvise indianer-side.
Min far opdragede mig i den kultur.
Man diskuterer ikke ting.
Man gør, hvad man føler er rigtigt.
Alles meninger er lige.
Hvis det holder, gør man det.
- Jeg ville ikke fornærme dig. - Nej.
Du er godt opdraget.
Godt for sagen.
Hvor har du været? Jeg har haft ringet.
Du vidste, jeg var udenbys.
Mort og jeg har besøgt en læge, der vil støtte os.
Min mor døde.
Det gør mig ondt.
- Hun døde. - Det gør mig så ondt.
Og bedemanden var så ond.
Han råbte ad mig.
Jeg måtte ikke køre i limousinen.
Han behandlede mig som skidt.
Og så... så kom fader Murray.
Han kom og fik dem til at give mig en tur i limousinen.
- Jeg er ked af, jeg ikke var her. - Ja.
Hun er borte.
Det gør mig ondt.
Det gør det virkelig.
De behandler hende så skidt.
Du har skaffet hende en ny urolog og psykiater.
Du har gjort alt det, du kan.
Mort sender Wells' notat.
Du har ikke mere at gøre, så vi tager en tur til Mexico.
Jeg har skaffet os et hotelværelse nær havet.
Det er kun syv dage. Du kan godt klare en uges ferie.
Jeg har købt billetterne.
Når jeg vil på ferie, tager jeg på ferie.
Så skal jeg nok selv betale. Jeg er voksen.
Hvad skal jeg gøre?
Hvad mener du?
Du er en arbejdsnarkoman-
-med en meget vigtig sag.
Hvordan kan jeg være sur på dig, når din sag er så nobel?
Som at kritisere en helgen.
Jeg siger bare, jeg ikke vil på ferie.
Jeg har altid fulgt dine regler.
Nu beder jeg dig føje mig lidt.
Det handler ikke om Eleanor eller sagen. Det handler om...
dig og mig.
Du skal finde ud af, om du har plads til mig.
Ja. Tak, fordi jeg måtte komme.
Jeg vil ikke være alene i dag.
- Har du 7UP? - Lad mig se.
Du har pakket ud. Tillykke.
Hej, Colette.
Ring, hvis du alligevel vil med til Mexico...
Det var da Robert, ikke?
- Ja, han... - Inviterer han dig til Mexico?
- Ja, men... - Utroligt.
Hvorfor tager du ikke med?
Vi venter jo bare. Du kan rejse i morgen.
Jeg vil ikke snakke om det.
Hvorfor ikke?
Fordi du er så perfekt?
- Nej. - Jeg forstår.
Det er mig, der skal have problemer. Jeg er den syge.
Hvad med dig? Er du så perfekt, fordi du er advokat?
- Nej da. - Det siger du-
- men du mener det ikke. - Jo da.
Jeg siger konstant, hvad jeg frygter.
- Det gør du aldrig. - Jeg er bange for mange ting.
Jaså? For hvad?
Jeg er bange for...
Jeg vil ikke snakke om det.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke er klog nok?
Nej.
Fordi...
Jeg er bange for...
at skuffe folk.
Jeg er bange for at begå fejl, for at overse noget i mit arbejde.
Jeg bange for ikke at yde nok.
At jeg aldrig kan yde nok.
Du kan ikke yde mere, om så du var en maskine.
Jeg har arbejdet så hårdt, så længe, med sygeplejerskeuddannelsen-
-og jurastudiet.
Arbejdet 16-20 timer om dagen.
Jeg...
Jeg ved ikke, hvordan man lever et normalt liv.
Har jeg nok aldrig vidst.
Robert ved da, hvem du er.
Og han kan da lide dig alligevel.
Hvad nytter det, hvis du vinder min sag-
-og gør andres liv bedre-
-uden at leve dit eget liv?
Du har gjort dit bedste.
Du fortjener at rejse.
Har jeg ikke ret?
Seriøst, har jeg ikke ret?
Du har ret.
En ting dog.
Når I to bliver gift, så vil jeg med til brylluppet.
Det lover jeg.
Hvis vi skal giftes, så er du den første, jeg ringer til.
Godt. Har du is? Den er ikke kold.
- Colette. De tog Eleanor. - Hvad?
De holdt lige derude med de røde og gule lys-
- og deres pudsige tøj. De elektroniske stemmer...
- Jøsses. De tog hende. - Hvem?
- Dem. - Hvem?
De tog hende med i en ambulance. St. Abbons Hospital.
- Nemlig. - Tak.
- Ms. Hughes. - Dr. Donnelly.
- Hvor er Eleanor? - Ingen besøg.
- Hun sover. - Hvad er der sket?
Psykologisk er Eleanor sig selv-
-men medicinsk er det et tilbagefald.
Hendes blære og nyrer. Da hun kom på skadestuen-
- så de, hun havde sindslidelser, så vi fik hende.
Hun burde være på medicinsk afdeling, med de kan ikke lide sindslidelser.
- Vi gør vores bedste. - Må jeg se hende?
Hun klarer sig i aften. Kom tilbage i morgen.
Jeg håber, du kan lide blomsterne.
Ja.
Du skal blive rask.
Du bliver tildelt en pris for forkæmperne for mental sundhed.
Med stor middag. Du får en plade.
- Ja, jeg er så bange. - Det ved jeg.
Få mig ud herfra, før jeg dør.
Du dør ikke. Dit blod skal bare lige komme sig.
Nej, jeg skal dø.
Jeg skal dø, og du må sørge for min begravelse.
Det gør jeg ikke. Du får det bedre.
Den skal være katolsk med masser af blomster.
- Stop så. - Mange blomster.
Dr. Donnelly siger, dit blod bare skal styrkes.
Jeg vil have en åben kiste-
-med en statue af Maria ved mig.
Og min rosenkrans med blå krystaller i hånden.
Og sørg for, jeg ser pæn ud.
Ikke for meget makeup, som dig.
Jeg har ikke bedt længe.
Men jeg ved, du stadig lytter.
Jeg beder dig.
Pas på Eleanor.
Sørg for, hun får det bedre.
Jeg beder dig.
Fjern hendes smerte.
De smed mine nøgler væk.
- Ja. - Det burde de ikke gøre.
Når man udskrives, så skal man få alt igen.
Det står der på papiret. Jeg vil sagsøge dem.
Vi har snakket om det. Vi låner din udlejers nøgle.
- Ja, men de gjorde noget forkert. - Ja.
- Du skal da true dem så. - Jeg gør ikke noget.
- Er du ligeglad? - Ja, jeg er ligeglad.
Det var dråben. Du er fyret.
Jeg er Eleanor Riese. Jeg kan sagtens få en ny advokat.
Fyr mig bare. Jeg er her som din ven.
Ja, det er jeg. Kom så.
Stop, stop.
- Hvor? Hvad? - Kom så.
- Vi skal til bryllup? - Til et bryllup?
Ja, kom nu.
Jeg kender dem ikke, men vi kan jo godt lige se på.
Lad os sidde derovre.
Herovre.
Jeg vælger altid siden med færrest gæster.
Så får bruden eller gommen det bedre.
Er det ikke smukt?
Det er det.
Colette Hughes.
Ja. Ms. Hughes. Du må hellere se, om du har fået post.
Har jeg fået post?
Det her fra Californiens højesteret.
Hvor skal vi hen?
- Sig det nu. - Du får at se.
Hej, det er ikke fair. Sig det så.
Hvad?
Sig det så!
Hvad skal vi her?
Højesteretten...
har valgt ikke at genoptage sagen.
Vi vandt. Du vandt.
Vandt jeg?
Vi vandt.
Vi vandt!
- Vi vandt. - Så skal vi shoppe.
- Vi vandt! - Kom så.
Vi vandt! Ja da!
Sådan! Så shopper vi!
- Sofaer! Ja! - Nemlig.
Ser det fint ud?
- Perfekt. - Gid, mor kunne se den.
Hører du noget anderledes?
- Kun McGuire Sisters. - Ja, men på mit nye anlæg-
-fra mr. Cohen. En gave.
- Har du kameraet med? - Jep.
Du kan tage et billede af mig-
- i min nye sofa. - God idé.
Med mit nye anlæg.
- Er det fint? - Perfekt.
- Okay. - Vent.
Fader Galluzzo var den første, der gav mig Dreyers vaniljeis.
Ja.
Jeg var ti år.
Jeg var på et katolsk hospital.
Han havde smukt, hvidt hår.
Hvidt som isen.
Når jeg spiser det, tænker jeg på ham.
Og det føles godt.
Han var så sød mod mig.
Og jeg køber altid to liter-
-som den, han gav mig.
Det var dengang-
- de drænede vand fra mit hjerne efter meningitis.
Jeg var ikke retarderet før det. Ingen kaldte mig psykisk syg.
Jeg var som alle andre.
Ja.
Husker du dengang, du var ti?
- Ja. - Ja?
Ja.
Da jeg var ti, blev min lillesøster syg.
Hun døde.
Og jeg...
Jeg elskede hende så højt.
Vi havde ikke råd til en gravsten.
Og kun min bedstemor kunne trøste mig.
Hun var en vidunderlig kvinde.
Hun var venner med alle.
Alle slags mennesker.
Og...
Hun var meget kreativ.
Hun gik med masser af armbånd, halskæder og øreringe.
Masser af farve.
Jeg elskede at være hos hende.
Men ind i mellem...
blev hun deprimeret. Så mine forældre fik hende indlagt.
Men jeg...
elskede hende aldrig mindre for det.
Og jeg savner hende.
Du har så meget kærlighed i dig.
Tak.
I lige måde.
Kære Colette. Velkommen hjem! Knus, Elanor
- Mr. Young. - Der er telefon.
- Tag imod en besked. - Det er vigtigt.
Gider du vente et øjeblik? Tak.
Hun er der straks.
Colette Hughes.
Ja.
Åh, nej.
Tak.
Det her er din.
Fra appelinstansen.
Du var en modig kvinde, Eleanor.
Vi fjerner lige lidt makeup.
Ellers får jeg bare skældud.
Vi er samlet i aften for at ære og fejre-
-Eleanor Riese.
Til at modtage Eleanors pris-
-har vi min kollega, Colette Hughes.
Jeg mødte første gang Eleanor...
Undskyld.
Jeg var først hendes advokat-
-men ret hurtigt-
- fordi Eleanor er Eleanor, blev hun min ven.
Og snart, fordi hun er Eleanor-
-blev hun min beskytter, min vogter-
- min værste kritiker og største støtte.
Hun mindede mig konstant om-
- ved hendes tilstedeværelse, at det ikke bare handlede om en sag.
Eller om jura. Det handlede om mennesker.
Vores ret til respekt-
- og vores pligt til at behandle andre med respekt.
Selvom Eleanor ønskede at vinde-
- så havde hun en stor viden, jeg ikke besad.
Det var...
at vi kun kan gøre vores bedste.
Eleanor havde ondt hver dag.
Det var utroligt, men hun havde overskud til andre.
Hele tiden.
Sådan var Eleanor.
Hun gik op-
- ad de 27 trin til sin lejlighed uden at klage.
Og hver dag fandt hun noget i sit liv-
- hun kunne nyde og være taknemmelig for.
Men som Mort sagde, så vandt hun sin kamp.
Riese-afgørelsen vil påvirke hundredtusinder-
-på en positiv måde.
Folk, som en dag selv havner på hospitalet.
Folk, der skal høres.
Nogle gange, når jeg selv-
- overvældes af alt det, der stadig skal kæmpes for...
så ser jeg hendes store øjne og det drillesyge grin-
-og jeg tænker, hun ser på mig.
Jeg må hellere tage en 7UP.
Jeg hører hende sige:
"Har jeg ikke ret. Seriøst, har jeg ikke ret?"
Eleanor Riese døde d. 6. april, 1991 af nyrebetændelse
forsaget af medicinens bivirkninger.
Hun blev 47 år gammel.
Colette Hughes kæmpede videre for klienter med problemer.
Hun fulgte Eleanors ønske og fokuserede på at beskytte-
- rettighederne for fikserede patienter i isolation.
Morton Cohen underviser stadig.
Og fører civilsager.
Han arbejder for at stoppe plejehjem i at give de ældre-
-antipsykotisk medicin uden samtykke.
Riese-afgørelsen gjorde meget-
-for et nyt psykiatrisk system-
- ved at styrke rettigheder og kommunikation-
- mellem patienter og læger omkring behandlingen.
Undertekst oversat af: Nicolai Duelund Jensen